V minulých dílech...
- Kde jste byli? - Hledali jsme poklad.
V Middletonu?
- To město je samé překvapení. - Ahoj matko.
Škoda, že je Merriwicková.
Kletba Davenportů a Merriwicků je problém.
- Co ty a Donovan? - Riskneme to.
Vím, jak to udělat méně riskantní.
Máš přístup k té mladé Merriwickovic holce.
- Vynech ji z toho. - Žádného Merriwicka nelze vynechat.
Chci vědět, jestli tu kletbu lze zlomit.
Neudělám to.
Luku?
Co tady děláš?
To je na dlouhé povídaní.
Mně to můžeš říct.
Trochu jsem v Regis Lane kašlal na známky.
Aha.
Tos to dlouhé povídání shrnul rychle.
Můžeme si o tom promluvit později?
Jo, jasně.
Promiň.
Dobré ráno.
Hádej, kdo to skvěle uměl s fénem.
- Byl jsi rozkošný! - Kde jsi to našla?
- V podkroví. Zapomněls ji při stěhování. - Jdu pozdě.
Možná učiníš velký objev.
Co tím myslíš?
- Byl to tvůj cíl. Napsal jsi to sem. -To mi bylo sedmnáct.
Nevěděl jsem, co dělám. Když nešlo o vlasy.
Naše nejranější sny jsou někdy ty nejlepší.
A někdy jsou to jen náhodné myšlenky puberťáka.
Děkuji. Ať se líbí.
Dobrý den. Mohu vám pomoci?
V to doufám.
Chci požádat svou dívku, aby se mnou šla na nóbl politickou večeři,
- ale je to na poslední chvíli. - Jak moc na poslední chvíli?
Dnes večer.
A proč jste s pozváním tak dlouho čekal?
Chtěl jsem zjistit, jestli mě opravdu má ráda.
- A má? - Bylo to nejisté,
ale myslím, že už na to přišla.
To je dobrá zpráva.
Je to skvělá zpráva, protože teď ji mohu mít
po svém boku na té nudné akci.
Zní to tak lákavě!
Já vím, ale budou tam i velká zvířata.
Mohli by mi v budoucnu pomoct stát se guvernérem.
Byl bys pohledný guvernér.
To znamená ano?
To je tvá matka.
Jak to ví?
Chce se sejít při obědě.
- Je to past. - Nebo olivová ratolest.
Pokud je něco, co matka neumí, je to omluva.
Pak to bude zajímavý oběd.
Proč opravdu chodíš do mé školy?
- Říkal jsem ti, že mi školné platí teta. - Ano.
- Moje teta je Dottie Davenportová. - Matka Donovana Davenporta.
Obává se té kletby.
Měl jsem zjistit co nejvíc o Abigail.
Počkat.
Tys špehoval mou sestřenici?
Moc mě to mrzí.
- Proto sis se mnou vyšel? - Ne! Samozřejmě že ne.
- Tak to ti nevěřím. - Ani já ne!
Grace!
Ach! Proboha!
Bože můj!
Ty se ani nehni, mladíku!
Máš toho hodně co vysvětlovat.
Ach!
To je původní zřizovací listina města.
Mami?
Ahoj.
- Jsi v pořádku? - Ani ne.
Co se stalo?
Nebo je to něco, co chceš řešit s mamkou?
- Jo, tak nějak. - Aha.
Je ve Zvonu, knize a svíčce.
Ale já jsem docela dobrý posluchač.
To Luke.
Lhal mi.
- Ach. A o čem? - Záleží na tom?
Prostě je jiný, než jsem myslela.
Ach, to je mi líto.
Mně taky.
Klid!
Svolala jsem tuto mimořádnou schůzi zastupitelstva,
abych oznámila důležitý objev,
který ze zítřejší oslavy Dne zakladatelů učiní tu nejlepší slavnost historie.
Objevila jsem původní zřizovací listinu města,
sepsanou našimi zakladateli, Nathanielem a Meredith Meriwickovými.
Vzhledem k této úžasné události
jsem najala historičku, aby pro naše webové stránky
zdokumentovala naši slavnou minulost.
Abigail, tohle musí být pro tebe obzvlášť vzrušující,
když vidíš slova svých předků v jejich původní slávě.
A tahle značka, to je nějaký symbol Merriwicků?
Ne, to je symbol vody.
Nic se nestalo.
- Má někdo ubrousky? - Udělám to.
Božínku! Počkejte!
Něco se děje.
Tohle je symbol ohně.
A písmeno X.
Mohlo by označovat místo proslulého middletonského pokladu?
Dnes jsi nevolil foukanou ve stylu 80. let?
Řekni mi, že má fotka z ročenky nekoluje na sociálních sítích.
Neboj se, nekoluje. Abigail se zmínila Stephanii
- a já nemohl odolat. - Rozhodně vyvolala vzpomínky.
Jo, na střední byla legrace.
Vážně?
Nebyl jsem vždy svatý.
- Pamatuješ, že bys měl tehdy cíle? - Jo. Udělat maturitu.
A co ty?
Podle ročenky jsem chtěl učinit velký objev.
- Tak to jsi splnil. - Opravdu?
Nechám ten objev na tobě.
Ahoj cizinče. Nezahálel jsi.
Jo, pomáhal jsem s pojízdným Bistrem.
- Stephanie musí být nadšená. - To rozhodně.
Co se děje?
Nic.
Jsem moc rád, že tu jsem, že jsem součástí rodiny...
Ale taky jsi rád na oceánu.
Tys věděla, že to přijde, že?
Vím, že až odjedeš, budeš nám chybět.
Neboj, hned tak se mě nezbavíte.
To ráda slyším.
Půjdu otevřít.
Zdravím, Natalie.
Zdravím. Vy musíte být Cassie. Martha mi o vás vyprávěla.
Prý budete psát o historii Middletonu.
O middletonském webu bude mluvit celé město.
- Je tu mnoho k vyprávění. - A taky k vidění. Jsem Vincent.
Zdravím. Natalie. Těší mě.
Vincente! Vás právě hledám.
Je nutné, aby byl middletonský poklad nalezen v příštích 24 hodinách,
ať můžu objev oznámit na slavnosti.
Middletonský poklad?
Říká se, že Nathaniel a Meredith Merriwickovi...
Zakladatelé města.
... přijeli ze Starého světa s truhlou pokladů.
Ale při Velké povodni se vše ztratilo.
A já vím, že jste se plavil po mořích,
takže jste na vašich senzačních expedicích
jistě potkal někoho, kdo má, řekněme, čich na hledání věcí,
- Máte štěstí, jednoho znám. - Skvěle! A koho?
- Díváte se na něj. - Aha.
Dobrá, můžu se zeptat, jaká máte doporučení?
Jednou jsem byl najat, abych našel
potopenou pirátskou loď z 18. století.
Nikdy v ní nebyl poklad, ale s posádkou jsme ji
vystopovali na dně Středozemního moře.
- To je působivé. - Velmi působivé.
Beru vás! Tohle střezte jako oko v hlavě.
Věřím, že první stopu k pokladu odhalil
skrytý vodoznak.
- Hned začnu s pátráním. - Nebude vadit, když se přidám?
- Bude to skvělý materiál pro můj výzkum. - Vůbec to nebude vadit.
- Musím teď jít, ale setkáme se později? - Už se těším.
Už ti někdo řekl, že děláš nejlepší kávu ve městě?
- Ano, ale ráda to poslouchám. - Mám novinku.
- Dobrou nebo špatnou? - Ano.
Dobře. Co je ta špatná zpráva?
Martha možná právě našla stopu k pokladu.
A ty ses přihlásil, že ho vystopuješ?
- Děláš si srandu, že? - Nedělá. Martha je tím pokladem posedlá.
Dobrá zpráva je, že zvládnu i to otevření.
- Určitě? - Nepochybně.
- Ale pokud to je problém... - Tak pomůžu já.
- To bys udělal? - Ano.
- Platí. - Paráda!
- Žádné květiny? - Tentokrát je řada na tobě.
Čekala jsi omluvu?
Tvůj syn mi vysvětlil, že takové slovo neznáš.
Víš, že Donovan chce být jednou guvernérem?
Určitě tím někam míříš.
Mířím tím k tomu, že by váš vztah mohl vše ohrozit.
- Nemám narozeniny. - Taky to není dar.
Pobyt tvého otce ve vězení by mohl Donovanovu kariéru ohrozit.
To pochybuji.
Jsi až moc ochotná riskovat kariéru mého syna.
- To nemá s mým otcem nic společného, že? - Samozřejmě že má.
Pořád se bojíš té kletby.
Abigail, ta kletba nezmizela,
ale ty pořád můžeš.
Tak snadno se nevzdám.
Žádné symboly, nic.
Jo. Tušila jsem, že nám tu zakladatelé nenechali klíč.
Nikdy nevíš. Jednou jsem našel část mapy
vrytou do pirátské dřevěné nohy.
V pokeru musíš být hrozný.
- Na minutu jsi mi věřila. - To spíš deset vteřin.
Dobrá, takže máme symbol ohně a X.
Může značit místo.
Možná je ten poklad v krbu.
V nějakém, který byl postaven před 225 lety.
Informace o budovách z té doby
budou tady někde v archivu.
Nebo to X může znamenat desítku.
Oheň plus deset. Deset požárů... To by bylo hodně tepla.
Prověříme, jestli tehdy něco nevyhořelo.
První městský větrný mlýn vyhořel.
Četla jsem o tom, když jsem se sem připravovala.
Nedaleko lesa je plaketa věnovaná tomu mlýnu.
Několikrát jsem kolem ní šel.
Něco vidíš?
Co? Ne. Jen jsem si říkala,
že bys měl zkontrolovat tu plaketu.
- Ty nejdeš? - Mám vyzpovídat paní Stanleyovou,
nejstarší obyvatelku.
Určitě? Nerad bych našel poklad bez tebe.
Dohoním tě potom.
Víš, co se mi líbí na růžích? Mají zabudovaný obranný mechanismus.
- Nejsou jediné. - To je to tak znát?
Překvapení od Donovanovy matky.
Chce, abych vycouvala.
- Kvůli tvému otci? - Pro začátek.
Řeklas jí, že jste hodili do studny minci?
Neměla jsem šanci.
Jako by se věci kazily tím víc, čím víc Donovana miluji.
Něco si na to dej.
Víš, moc se soustředíš na negativní věci.
Protože se mi dějí samé negativní věci.
S negativní myslí nemůžeš mít pozitivní život.
Abigail, musím ti něco říct.
- To nezní dobře. - Taky není.
Luke byl u tebe na stáži jen proto,
aby o tobě získal informace. Pracoval pro...
- Dottie Davenportovou. - Jak to víš?
Řekněme, že je v tom vzorec.
Grace, moc mě to mrzí. Jsi v pořádku?
Ne. Ani ne, ale...
Mluvila jsem se Samem. Je skvělý posluchač.
I proto jsem si ho vzala.
Víte, i na to mají Merriwickové řešení.
Tyhle pralinky jsou moje.
Na zdraví.
S těmi hodinami rozhovor neuděláš.
Jak jsi mě tu našel?
Z toho, jak jsi se dívala na tu listinu,
jsem poznal, žes na to přišla.
Chtěla jsem se ujistit, abych neplýtvala tvým časem.
A čas je klíčem.
Představ si ty hodiny položené na tomhle.
Datum, 12. října, je 12 hodin.
Takže to X je v pozici deseti hodin.
Symbol ohně by mohl znamenat světlo.
A světlo plus čas tě zavedly ke slunečním hodinám.
- Které tu stojí od založení města. - Geniální mozky fungují podobně.
Víš, myslím, že se snažíš ten poklad najít pro sebe.
Už mě nebaví psát o tom, co dokázali ostatní.
Je čas zjistit, čeho jsem schopná já.
Ustoupíš o krok vlevo?
To je zajímavé.
Velmi zajímavé.
Nemáš ponětí, na co se díváš, co?
Vím přesně, na co se dívám.
Borůvkové muffiny. Vaší tetě budou určitě chutnat.
Děkuju.
- Vypadá šťastně. - Jo. Hledal své předky a zjistil,
že tady má tetu, o které netušil.
- Mají se poprvé setkat. - To je vzrušující.
Jo,, skoro jako prodat hliněnou tabulku, kterou jsem měla hlídat.
Na to zas přišel zubní lékař Frieders, když byl v Maroku.
Zdá se, že mnoho lidí činí objevy.
Nikdy není pozdě.
- Nenápadné. - Myslela jsem si to.
Dobrá, co si myslíš o tomhle?
Ó!
- Pro pojízdné Bistro? - Nechutná ti to?
Chutná.
- To bylo povzbudivé. - Je to dobré.
Ale ty se svými schopnostmi máš na lepší.
Říkala jsem ti, jak moc oceňuji tvou upřímnost?
- Můžu mít návrh? - Prosím.
Nejlepší sendvič na světě je Monte Cristo.
Na světě?
Řeknu to jinak.
Můj sendvič Monte Cristo je nejlepší na světě.
Víš, taky dělám dobrý Monte Cristo.
- Určitě. - Ale myslíš, že tvůj je lepší.
Víš co? Každý uděláme jeden,
a ten lepší nabídneme jako specialitu pro otevření.
Platí.
- Zjistil jsi něco? - Je to pro mě španělská vesnice.
Spíš latinská.
„Veritas intus jacet.“ Pravda leží uvnitř.
To dává smysl. Ty symboly byly ukryté v té listině.
- To tě dovedlo k těm hodinám? - Jo, a tenhle stín čtyř vodorovných čar,
který vypadá jako symbol vzduchu.
Takže nápovědy se týkají živlů.
A vzduch je doslova všude.
Což tě vede... nikam.
- Snad je na tom Natalie podobně. - Kdo je Natalie?
Má pro Marthu napsat o Middletonu,
Ale ve skutečnosti jde po tom pokladu.
Řekl jsi to Marthě?
Chtěl jsem ten poklad najít a té konverzaci se vyhnout.
Tak na to pojďme přijít.
Ten symbol vypadá jako vlajka.
Dobře, vlajky visí na poště, na škole, na radnici.
Radnice byla asi postavená při založení města.
Hele, to vitrážové okno.
- Je rozdělené na čtyři pruhy. - Asi jsme našli náš symbol vzduchu.
- Jsi tam vzadu v pořádku? - O mě se neboj.
Bojím se, že mi ničíš bistro.
Tvé bistro, nebo tvou hrdost?
Představuji ti
Hawkinsovu šunkovosýrovou Velkou cenu síly, neboli Monte Cristo.
Ty si hodně věříš.
Pochopíš, až ochutnáš první sousto.
Jo.
- Není to špatné. - Dobrý pokus.
Víš, myslím, že musíme povolat nestranného soudce.
Je tak dobrý, jo?
To jsem neřekla.
Ne.
Díky za další pár očí.
Jsou okny do duše, nebo, v tomto případě, k pokladu.
Musím ho najít před Natalií.
Někdy musíš přestat soutěžit, abys vyhrál.
To se podívejme.
Staletí staré vitrážové okno.
- Čekali jsme vás. - Vážně?
Já ano.
Nechám vás to vyřešit. Hodně štěstí.
- Jak víš, že je to další nápověda? - Nevím, sledovala jsem tě. Jsi dobrý.
A co vidíš?
Kromě čtyř ročních období ve vitrážích?
Tvůj strach, že na to přijdu první.
- Nebojím se, jsem odhodlaný. - Další věc, kterou máme společnou.
Mám pocit, že máme společného hodně.
- Rád se plavíš, že? - Ano.
Už jsem chvíli na souši, ale mám nutkání se tam zas vydat.
Za mého dětství jsme měli plachetnici.
- Máte ji ještě? - Kéž by.
Jestli to nejsou mí neohrožení hledači pokladů!
Musíte pro mě mít dobrou zprávu.
Mám zprávu o naší historičce.
Jsem jedno ucho.
Hodně mi pomohla.
Skvěle!
Takže očekávám, že zítra o tom čase uvidím poklad.
Zdravím. Je tady Grace?
Nemyslím, že tě chce vidět.
To mi došlo. Neodpovídá na zprávy.
Proč jsi jí lhal?
Nechtěl jsem, ale neměl jsem na vybranou.
To je výmluva.
Teď už to vím.
Co se změnilo?
Řekl jsem tetě, že už pro ni nechci špehovat.
Jak to šlo?
Ne moc dobře.
- Odřízla tě? - Sám jsem se odřízl.
Chtěla mi i tak platit školné.
Ale já od ní už peníze nechtěl.
Dostal tě pocit viny?
Grace mě dostala.
A vím, že mi možná nikdy neodpustí,
ale chci, ať ví, že mě povzbudila ke správné věci.
Nenech se ovlivnit naším přátelstvím.
Nebo tím, že jsem vás oddával.
Nemám s nestranností žádný problém.
Zavřu oči, prohoďte je.
Skvěle.
Můžeme?
- Můžeme. - Dobře.
Uvidíme.
Bohatý, máslový, vynikající.
Dobrá.
Zajímavé.
- Dobře zajímavé nebo špatně? - Hej!
To nic. Já už se rozhodla.
- A? - Který ti víc chutná?
Je to remíza?
V sendvičových soutěžích nejsou remízy.
Oba vaše sendviče jsou skvělé a měli byste je podávat spolu.
Jak to uděláme?
Měli byste je zkombinovat do jednoho úžasného sendviče.
To je jako zásah shůry.
Spíš jako zásah Cassie.
Je jedno, co říká Dottie Davenportová,
Donovan má štěstí, že s ním dnes půjdeš ty.
Děkuju.
- Mrzí mě, že tě do toho zatáhli. - Mě mrzí, že jsem Lukovi věřila.
Neboj, jsou i dobří chlapi.
Já vím. Jednoho jsi našla.
Jo. Nezáleží na tom, kolik mezi nás vstoupí kleteb, rozbitých obrazů a trnů.
To je přístup Merrivickových!
Ahoj Same.
Dobře, hned tam jedu.
- Děje se něco? - Donovan měl nehodu na motorce.
Cože?
- Jsi v pořádku? - Víš, jak jsem říkal, že skvěle řídím?
Lhal jsem.
- Aspoň pořád máš smysl pro humor. - A pár pohmožděných žeber.
Naštěstí tam byla svodidla.
A můžu jít domů?
Radši bych, abys zůstal na pozorování.
- Já taky. - Konečně se na něčem shodneme.
Počkám venku.
Donovan na tom jezdil už 15 let.
Do této chvíle neměl nehodu.
Není to tou kletbou.
Máš lepší vysvětlení?
Mám logické vysvětlení. Byla to nehoda.
Nepotřebujeme další nehody.
Je tu moc lidí. Myslím, že se vrátím ráno.
Vidím, že ti na něm opravdu záleží. Prosím, drž se dál.
Ach! Kdo si objednal snídani do postele?
Chtěl jsem překvapit svou ženu, ale vstala brzy.
A čím si to tvá žena zasloužila?
Přemýšlel jsem o tom, co jsem tam napsal.
„Učinit velký objev.“
Jo.
Už jsem ho učinil.
V tom případě...
- Kam jdeš? - Někdo mi udělal snídani do postele.
- Ale tys ji viděla. - Co?
Martha Tinsdaleová.
Dottie Davenportová.
- To je nepříjemné překvapení! - Nepozveš mě dál?
Kdybych věděla, že bude sraz,
vzala bych si svou maturitní korunku.
Máš u mě mnohem větší vroubek než tohle.
Nemůžu se dočkat.
Jak se opovažuješ nastrčit špiona do mé kanceláře starosty?
Nezajímala mě tvá kancelář.
Ano, vím, že ses snažila najít něco na mou předchůdkyni,
ale jde o to, že teď tvůj špeh pracuje u mě.
Máš mé slovo, že Luke nebude dělat problémy.
Jako jsi dala slovo,
že tvá kampaň při volbě královny školy bude čestná?
Mysli si, co chceš, ale studenty si získaly mé brownies.
Pečení bylo proti pravidlům!
Ta korunka patří mně.
Klidně ti přenechám svou korunku,
jen přiměj Abigail, ať nechá mého syna.
Varovala jsem ji před kletbou,
jakmile jsem zjistila, že jsou víc než rivalové.
Je paličatá.
Víš co?
Pokud to někdo dokáže překonat, je to ona.
Vypadá to, že jsme skončily.
Neober je o jejich štěstí,
jako jsi obrala mě o mou maturitní slávu.
A mimochodem, tvůj špeh má padáka.
- Přinesl jsem ti kofein. - Díky.
Ale o poklad se nerozdělím.
- Poklad patří Middletonu. - Patří tomu, kdo ho najde.
Překvapuje mě, žes mě nehlídal.
Věděl jsem, že tu budeš.
Pochybuješ o mých schopnostech?
Pochybuji, že bys chtěla jít beze mě.
Bylo to dobrodružství.
Tady jsem vás včera nechala.
Nemůžeme to rozluštit.
Ty lopatky.
- Tvoří římské číslice. - Jak tajuplné.
A povzbudivé, že ano?
- V každém mlýně jsou jiná čísla. - Přečti je.
„Čtyři… dvě.
Jedna, osm, sedm, šest.
Osm, osm. Devět, pět, jedna, čtyři.“
To je ale hádanka.
Právě naopak.
Každý námořník zná zeměpisnou délku a šířku.
Souřadnice.
Tak pojďme. Do projevu mám ještě hodinu.
Slyšte, slyšte!
Vítejte v úžasném a magickém městě Middletonu!
Dnes je Den zakladatelů!
Zdravím! Pojízdné Bistro je oficiálně otevřeno!
Jako první zákazník máte jídlo na účet podniku.
- Nebo dodávky. - Skvěle! Co mi doporučíte?
Vyzkoušejte Hawkins-Bordenové šunkovosýrovou Velkou cenu síly.
Známou také jako Monte Cristo.
- Naše tajná přísada je javorový sirup. - To zní dobře.
- Dvakrát, prosím. - Dobře.
Je možné, že byl poklad celou dobu v naší milované studni přání?
Odpovídá těm souřadnicím.
Myslíte, že je to na dně?
Opravdu doufám, že ne.
Každá nápověda obsahovala symbol živlu.
Voda pro listinu, oheň pro sluneční hodiny,
vzduch pro okno.
A země pro studnu.
Našli jsme middletonský poklad.
Můžu?
Patří Middletonu.
Je tam jen písek.
Tohle je vynikající.
Pche.
„Pche?“
Už jsem měl lepší.
Vážně?
Ne. Tohle je ten nejlepší sendvič, co jsem kdy měl.
Já...
Mluvila jsem se Samem.
A teď mluvíš se mnou, takže je to asi dobré, ne?
Je to začátek.
Super.
Protože budu ve škole potřebovat spřízněnou duši.
„Mí drazí spoluobčané, já...“
Já nemám nic.
- Tím si nejsem tak jistá. - Cassie. Co budu dělat?
Tvůj proslov bude skvělý.
Můj proslov bude katastrofa.
Chtěla jsem oznámit, že jsem objevila ztracený poklad,
ale je pořád ztracený!
„Nešplháme na hory, aby svět viděl nás,
ale abychom my viděli svět“
Mám vyšplhat na horu?
Upřímně, Cassie, občas netuším, o čem mluvíš.
Ahoj.
Díky, žes přišla. V žádném případě jsem nechtěl prosit o odvoz matku.
Jsem v pohodě.
- Přísahám. - Na jak dlouho?
Jak to myslíš?
- Možná má tvá matka pravdu. - S tou kletbou?
Myslíš to vážně?
- Podívej, co se ti stalo. - To byla nehoda.
Nepotřebujeme další nehody.
Ale já potřebuji tebe.
Mě potřebuješ ze všeho nejmíň.
- Tvoříme skvělý tým. - To jo.
- Taky tvoříme skvělé sendviče. - To jo.
Jsem rád, že mě napadlo zkombinovat Hawkinsovu Velkou cenu síly
s tvým Javorovým veledílem.
Radši mi dej pusu.
Haló! Můžete mi prosím věnovat pozornost?
Nemluvila s námi, že ne?
- Poslechněme si proslov. - Dobře.
Haló!
Dobrý večer všem.
Před 225 lety,
v den podobný tomu dnešnímu,
se zrodilo naše milované město Middleton.
Musím přiznat, že jsem chtěla proslovu využít k tomu,
abych oznámila nalezení slavného middletonského pokladu,
ale k mému velkému zklamání poklad zůstává ztracen.
Víte...
dobrá přítelkyně mi jednou řekla:
„Nešplháme na hory,
aby svět viděl nás,
ale abychom my viděli svět.“
Takže naši zakladatelé možná nechtěli, aby se poklad našel,
ale důležitý je samotný proces hledání,
abychom se my všichni,
skvělí občané našeho okouzlujícího městečka,
naučili oceňovat zázraky okolo nás.
Šťastný Den zakladatelů, Middletone.
A hodně štěstí do dalších 225 let!
Jsou úžasné!
To ty taky.
Vypadáš šťastně.
Jsem šťastná.
- Ten poklad jsme nenašli. - No a?
Myslel jsem, že budeš víc zklamaná.
Možná jsem našla něco lepšího.
- Je to krása. - Jo.
Chybělas nám na ohňostroji.
Neměla jsem náladu.
Rozešla ses s Donovanem?
- Musela jsem. - Kvůli té kletby?
Nevypadalo to pro nás dobře.
Někdy, když změníme náš pohled na věci,
změní se ty věci taky.
A někdy se nezmění.
Koukej, co jsem našel.
Díky Bohu. Je v tom půlka mého života.
Je tam něco o mně?
Něco možná jo.
Co budeš dělat? Hledat další poklady?
- Další hledání pokladu hned tak nebude. - Proč ne?
Za ten zdejší jsem chtěla koupit loď.
S tím můžu pomoct.
Mám v přístavu desetimetrovou plachetnici, která čeká na vyplutí.
Kde?
Bylas někdy v Miami?
Všude jsme vás hledali.
Tady jsme.
Ale ne na dlouho.
Moc mi chybí oceán.
- Vždyť jsi teď přijel. - Není to napořád.
- Slibuješ? - Slibuju.
- Na Graceinu maturitu budeme zpět. - To by byla ráda.
- Ahoj. - Pa.
Ráda vás dva vidím. Pomůžete mi?
Veď nás.
Mám ráda Den zakladatelů,
ale vždy se mi uleví, když skončí.
- Tenhle byl jeden z nejlepších. - Souhlasím.
Byla to jedna z lepších middletonských chvil.
„Veritas intus jacet.“
Naše motto přímo tady na listině.
Latinsky „Město zvítězí.“
Vlastně to znamená „Pravda leží uvnitř.“
Ach! Skutečně?
Jaká pravda by to mohla být?
Zjevně to není tajemství pokladu.
Vypadá to, že motto zůstává záhadou.
Záhada.
Půjčíš mi to?
Víte, každá skvělá detektivka
má falešnou stopu.
A když se podíváte blíž...
pravda leží uvnitř.
Tak se zdá, že městské motto je spíš návod k použití.
Co asi odemyká?
To zjistíme.
Může to být tvůj další velký objev.